FREMANTLE, VÄSTRA AUSTRALIEN
Försiktigt. Se upp.
Kvicka er, eller låt andra gå före.
De har också haft en lång resa. Visst kan väl de få gå av före?
Frun.
- Gå försiktigt. - Ursäkta.
Det är min tur.
Gamlingar borde gå av sist eller flytta på sig.
Vi verkar sinka den mannen, mr Quigley.
Nej då. Jag pratade just med honom. Han har ingen brådska längre.
- Var kommer ni ifrån? - Wyoming.
- Ligger det nära Sydney? - En bit norröver.
Ni ser ut att vara på jakt efter någon.
- Något? - En bra häst.
Jag hör att ni kommer från Amerika. Vill ni ha nåt att dricka?
Någonstans att vila? Ett fruntimmer, kanske?
Jag tror inte att hon har lust att följa med dig.
Roy? Roy, är det du?
Jag är inte Roy.
Jag letar efter dig varje gång det kommer ett skepp från Amerika.
Förlåt mig, Roy. Förlåt för allt.
Är Crazy Cora din?
Det sa jag inte. Jag sa att hon inte verkar vilja följa med dig.
Chefen säger att vi kan ta med oss vita fnask. Vi är trötta på de svarta.
Säg till Cora att följa med snällt och fint.
Snälla, ta med mig hem.
Stick, grabben.
Ursäkta mig.
Jag är ny här, så jag är lite osäker.
Men är alla i det här landet lika fula som ni tre är?
Se upp, Roy!
Förlåt.
Lägg dig inte i det här.
- Förlåt, Roy. - Jag heter Matthew Quigley.
Är det du?
Marston skickade oss för att hämta dig.
Där fick de, eller hur Roy?
Gillar ni inte att rida?
Jo, när det passar oss, men oxarna är tåligare.
Du kan sadla en av dem om du vill.
Åka vagn med kvinnfolk. Jag skulle tagit med mig en egen häst.
- Jag pratade inte med dig. - Oroa dig inte.
Allt kommer att ordna sig.
- Vad gör du? - Jag ska lägga om såret.
Det gör säkert ont. Jag vill hjälpa dig.
Sluta!
Du har gjort tillräckligt.
Tack så mycket.
Var inte så barnslig, Roy. Sitt still.
Sluta! Vem fan är Roy egentligen?
Hallå där! Behöver du hjälp med Crazy Cora?
Här.
Tack.
Jag känner ingen Roy, så låt mig bara vara.
I väg med dig.
God natt, Roy.
God natt.
- Vad tusan är det där? - Rödrockar.
Aset Ashley-Pitt och hans hejdukar.
- Är det dina vänner? - De är britter.
Varför tar ni med er kroppen tillbaka?
Vi har order om att plocka in alla boskapstjuvar.
- Men han är ju död. - Då blir det en snabb rättegång.
Vi letar efter två desertörer.
- Jag förstår dem. - Har ni sett dem?
Nya små förströelser? Vem är karln där bak?
En jänkare som Marston har låtit hämta.
Ska ni göra jobbet som de här straffångarna inte klarar?
Sköt er själva och håll er i skinnet.
Amerikaner är missanpassade sällar
som har blivit fördrivna från sitt eget barbariska land.
- Löjtnant... - Major.
Major, vi har redan fördrivit de missanpassade från vårt land.
Vi skickade tillbaka dem till England.
Vad är det? Koalabjörnar?
Jag tror att det är kängurur.
Vad de än är för något, Roy, så ser de inte kloka ut.
Nu är jag trött på dig. Och jag är trött på den här Roy.
Jag heter Matthew.
Förlåt så himla mycket, då. Att du bara kan svara mig så där, Roy.
Du borde skämmas.
Och du har tomtar på loftet, det är ett som är säkert.
Bara för att resan är besvärlig måste inte du också vara det.
När är vi framme vid Marstons ranch?
Vi har varit på hans marker i två dagar redan.
Det är annorlunda här.
Det sägs att Gud skapade Australien sist.
Han hade tröttnat på att allting såg likadant ut.
Det är ett vackert landskap, så mycket är säkert.
Vad gör du så här långt hemifrån?
Det har aldrig varit nån annan än du.
Det vet du, eller hur?
Jag är din om du vill ha mig, Roy.
Jösses kvinna! Gå och lägg dig.
Titta vad vi har med oss.
Elliott Marston. Välkommen till Australien.
Era män har redan hälsat mig välkommen.
Coogan, bär bort mr Quigleys bagage.
Ni lovade mig 50 dollar i guld bara jag dök upp här.
- Ni slösar inte bort tiden. - Resan tog tre månader.
Jag blev nyfiken på er.
Jag fick 21 svar från hela världen på min annons.
Canada, Indien, England.
Alla skrev vanliga brev.
Men ni var särskilt välformulerad.
Jag annonserade efter världens bästa prickskytt.
Är ni det?
Det fantastiska Sharps.
Ni kan vapen. Bakladdat, med hävstångsmekanism.
Standardpipan är 75 cm. Den här är 10 cm längre.
Den är specialbyggd för en .45-kalibrig patron på sju gram,
och har en 35-grams pappersklädd kula.
Den har dubbla avtryckare och ett vernier-sikte.
Den ska gå 1 200 meter. Den här går något längre.
Ett experimentgevär med experimentammunition.
Det kan man säga.
Låt oss experimentera.
Whitey, ta med dig hinken och rid ut tills jag ger tecken.
Säg till när han ska stanna.
Kan din karl skjuta prick så långt?
Jag känner honom inte, har aldrig sett honom.
Han måste vara en god skytt.
Det där blir bra.
Skitsnack.
Är det säkert att ni inte vill ha hinken lite närmare, mr Quigley?
Herrejävlar!
Helt säker.
Vad var det jag sa. Ingen annan än min Roy klarar det där.
Mycket imponerande. Jobbet är ert.
Ursäkta mig ett ögonblick. Det är en sak jag måste ta hand om.
Det kan vara intressant för er.
Bra skjutet, Roy!
Det har skett ett misstag beträffande Crazy Cora.
Jag skulle uppskatta om männen lät henne vara tills vi har talat om saken.
Som ni vill.
Desertörer från den brittiska armén.
Det är dödsstraff på det. Dessutom kan jag skjuta er för intrång.
Låt oss stanna här. Vi kan arbeta för er.
Bättre än straffångarna ni har.
Er befälhavare major Ashley-Pitt och jag har en överenskommelse,
och ni kommer att skickas tillbaka.
Men bara för det behöver ni inte bindas som djur.
Mr Dobkin.
Det här är mitt favoritvapen.
Gör mig sällskap till middagen.
Jänkaren är en förbannat bra skytt.
Ge mig ett sånt gevär så kan jag slå honom utan att titta.
Lätt att säga, O'Flynn. Du har mycket kvar att lära.
Än du då? Du har varit här i tolv år.
Du får fortfarande bara kallt fårkött. Han bjuds på fin middag.
Har ni verkligen varit i Dodge City?
William Hickok måste ha varit där.
Jag sov över där en gång. Jag var ganska trött.
Dodge City är ett bra ställe att sova på.
Är ni bekant med arméns revolver?
Jag har aldrig haft användning för nån.
Det är en ny uppfinning av er landsman överste Colt.
Gud skapade människan. Det sägs att Sam Colt gjorde dem jämlika.
Det jag gillar med er amerikaner är att ni sätter handling före ord.
Mintgelén på lammet där...
Den har jag gjort själv.
Jag studerar Amerika. Jag har läst mycket om det.
Berätta om dingorna.
Tio pund i månaden för att skjuta vildhundar verkar orimligt.
Ni har manskap och vapen att skjuta alla vildhundar inom flera kilometer.
Om ni inte menar desertörer, förstås.
Visste ni att era indianer inte har ett ord för "hjul".
De förstår inte vad som menas med jordbruk eller landägande.
Jaså, inte?
Men vad jag förstår har ni kommit på en lösning på det problemet.
Det beror nog på om man är indian eller inte.
Våra två länder är lika på många sätt.
Vi har båda fört civilisationen till stenåldern.
Dessvärre har vi misslyckats i ett avseende.
Vi har inte lyckats tämja det mest primitiva folket i världen.
De australiska aboriginerna.
Bry er inte om honom.
Mina föräldrar slaktades av aboriginer.
De var så snabba att min mor dog med handarbetet i handen.
Nu slaktar de vår boskap.
Nybyggarna har myndigheternas tillåtelse att ta saken i egna händer.
Det är den officiella ståndpunkten. Det är "fred genom våld".
Men problemet är att hur primitiva de än är,
så har aboriginerna en förmåga att hålla sig utom skotthåll.
Det är där ni kommer in, mr Quigley.
Vad nu då?
Kom inte närmare!
Ingen kastar ut mig ur mitt eget hus.
Stå inte bara där. På honom!
- Har han geväret? - Han har det bredvid sig.
På honom, sa jag!
Han bara sitter där med geväret.
Ducka. Kelly, gå upp dit.
Carver, täck sidan.
Brophy, ta baksidan.
Din tillgjorda amerikanska skytt.
Ska äta fint.
Kom igen, sparka honom i ryggen. Ge honom vad han tål.
Låt Roy vara!
Ta bort henne.
Släng honom i vagnen. Dumpa honom två dagsresor härifrån.
Låt Australien ta död på honom.
Ta tokan också.
Ni glömde guldet.
Vad sa han?
Marston.
Han betalade honom i guld.
Han har rätt.
Lämna oss lite vatten, så kan ni ta guldet.
- Jag kan ta guldet ändå. - Jag visste att du skulle säga så.
Snabbare!
Varför ska folk slå en i huvudet?
Bry dig inte om det. Första dan på jobbet är alltid tuff.
- Vi borde... - Vad?
Min farfar sa att om man gick vilse i öknen
då skulle man sova på dagen och gå på natten.
Sa din farfar det?
Berättade han också att man dör i öknen utan häst?
Vad ska man med häst till om man dör först?
Ibland har hon faktiskt rätt.
- Vad sa du, Roy? - Ingenting.
God morgon, major.
Vad får jag bjuda på? Något att dricka?
Mycket vänligt.
Jag vore tacksam om ni kunde identifiera två döda kroppar.
Två män har avvikit.
Men jag skulle tro att det här är två nykomlingar som gått vilse.
Är det en man och en kvinna?
Två män. Den ene är knivhuggen och den andre skjuten i huvudet.
Coogan och Miller.
Det verkar som om mannen och kvinnan fortfarande saknas.
Ja, det verkar visst så.
Bekymra er inte om det.
Jag kommer helt säkert att hitta dem.
Hallå där.
Klarar du dig?
Jag tror det.
Vad ska de göra med oss?
De har redan gjort det. De gav oss vatten.
Men det där är konstigt.
Jag får behålla det trots att varje beväpnad vit man försöker döda dem.
- Utom du. - Det kan inte de veta.
Inte? Jag har en känsla av att du och jag var mer än bara nära döden.
Det är nåt med det här stället. De har säkert använt magi.
Den gamle där borta ser ut att vara en hövding eller en medicinman.
Vad är det här?
Det verkar vara sånt som kängurur lämnar efter sig.
Menar du känguruskit?
Tack så mycket.
- Kan man äta dem? - Har du nåt bättre förslag?
Mycket vänligt.
Kom igen nu.
Jag äter inte sånt som fortfarande rör på sig.
Ska du skjuta det först?
Först skär man ut ett stycke av den här stora kängurubiten...
Så där ja.
Varsågod.
Svinga armen och vrid runt handleden. Öglan måste hållas öppen.
Håll ögonen på det du siktar på. Svinga repet och kasta.
Sen är det bara att hala in.
Vänta bara tills du smakar det här.
Men du måste gissa vad det är.
Hon är så söt, den lilla flickan.
Det är hon verkligen.
Men inte lika söt som Roy Junior.
Herregud, inte en till Roy!
Jag vet inte hur det är med dig, men jag orkar inte en bit till.
Roy var ute och jagade när indianerna kom.
Jag tog babyn och pistolen och gömde mig i jordkällaren.
Indianerna rev ner vår lerhydda. Sen började babyn gråta.
Jag försökte att vyssja och amma honom, men förgäves.
Jag minns att en av dem var berusad och hade mitt gröna förkläde på sig.
Han måste ha hört nåt. Han började hojta och komma närmare.
Ja la handen över babyns mun och sa: "Gråt inte, pappa kommer snart."
De hittade oss, men de skrattade bara.
De var berusade och ville inget ont. Sen de red bara vidare.
Roy kom hem framåt kvällen.
Jag var för rädd för att komma fram.
Rädd för vad han skulle göra när han såg att jag hade kvävt vår son.
Jag måste försöka laga den här underkjolen. Titta bara.
Han begravde babyn och satte mig i vagnen,
och vi körde de elva milen till Galveston utan att stanna.
Han sa inte ett ord.
Han satte mig på första bästa båt. Den skulle till Australien.
Han sa: "Jag vill inte ha en kvinna som dödar ett barn för att rädda sig själv."
Han vände på klacken och gick utan att se sig om.
Jag vet det, eftersom jag tittade efter honom.
Den här faller i trasor.
Jag är trött.
De är inte mycket för att ta avsked.
De är precis som Johnsons.
Vad?
Minns du församlingsfesten? De åt av allt, och sen försvann de utan ett ord.
Vi får skylla oss själva som bjöd in dem i år igen.
Varför gör de så?
Därför.
Stanna här!
Där borta.
Helvete.
Det var det dummaste jag sett!
Försöker du att ta livet av dig?
Den som tror på magi måste vara galen.
Rusa inte iväg på det där sättet.
Jag kunde ha behövt hjälp där uppe.
Jag fick tillbaka min utrustning.
Men sadelväskan är borta, så jag kan inte ladda om.
Vi har en häst och två fältflaskor.
En man kom undan. Marston kommer att få reda på var vi är.
Men det vet inte vi.
Jag fryser.
Du har ju filten.
Vi kanske kunde dela?
Det är nåt jag vill prata med dig om.
Om vi gör det, så är det nåt jag vill prata med dig om.
Kan vi inte skaffa timmer till en riktig stuga i sommar?
- Lerväggar, Roy... - Matthew.
Jag delar inte säng med dig förrän du vet vem du delar den med. Säg det.
I en timrad stuga kan vi sätta i fönster av glas.
Vi får se.
Havet måste ligga västerut.
Det är ditåt vi är på väg, men det kan man inte tro.
Fan också.
Såg du?
Jajamän. Den största myra jag nånsin sett.
- Vad heter jag i dag? - Matthew Quigley.
Ska vi ta av oss kläderna och gå och bada?
Är du galen? Det finns ju inget vatten.
Skäms på dig.
- Men i går kväll, då? Du... - Jag vadå?
Det var inget.
- Vad säger ni nu då? - Inte illa. Du har blivit bättre.
Men du ska bära hölstret högre upp.
Visst är jag snabb?
- Kan jag bli lika snabb som ni? - Om du tränade? Nej.
Inte nu igen.
Var är de andra?
Döda. Allihop.
Quigley. Han var överallt.
Fyra till, det är helt otroligt. Såg du honom?
- Det var för långt bort. - Hur långt?
- En dryg kilometer. - Det är inte möjligt.
Hur lång tid gick det mellan det att kulan träffade och skottet hördes?
Två, kanske tre sekunder.
Matthew Quigley börjar gå mig på nerverna.
Hur många man kan vi avvara?
De här och två till. Sex man är fortfarande ute på jakt.
Okej.
Jag betalar 50 pund i guld till den som plockar in Quigley.
Så fortsätt att träna.
- Du kan tala om ifall vi är vilse. - Vi är vilse.
- Jag kan ta dåliga nyheter. - Jag vet inte var vi är.
- Du behöver inte låtsas inför mig. - Vi går i cirklar.
Jag genomskådar varje försök till bluff. Säg mig ärligt - är vi vilse?
Nej då. Jag vet precis var vi är.
Skönt. Jag var ärligt talat en smula orolig.
Jag vet inte vart vi är på väg men vi ska inte bli sena för det.
Vi drar härifrån. Kom igen, sno er på!
Jag har brutit ryggen.
Du är skjuten i magen. Det finns inget jag kan göra.
Döda mig.
Åt vilket håll ligger Marstons ställe?
Hur långt är det till närmsta stad?
Varför skulle jag tala om det?
Annars låter jag dig leva.
Jag är ny här, så jag är lite nyfiken.
Vilka attackerar först, vildhundarna eller myrorna?
Lämna mig inte så här, Quigley.
Marstons ställe ligger åt sydväst. Meekathanga ligger bortom bakvattnet.
I klartext, för helvete! Annars hämtar jag myrorna själv.
Det är en stad, en dagsritt bortom den uttorkade floden.
Åt det hållet.
Gör slut på mig nu.
Du har ett skott kvar.
Använd det väl.
Såja, lille vän.
Vi borde fortsätta tills vi kan få hjälp.
Vi borde stanna över natten. Han är svag och behöver skydd.
Den ungen är nog tåligare än vad vi är.
Den lille åt som om han hade ett hål i magen.
Han åt, men han skulle behöva lite mjölk.
Jag kan inte minnas att jag sett några mjölkkor i närheten.
Det ska finnas en stad i sydväst.
Vi borde klara det på en dag.
Vi klarar det inte. Han stannar med mig. Du rider snabbare utan oss.
Lämna mig det andra geväret och en pistol.
Kan du handskas med vapen?
Jag är en infödd Texas-bo.
Det finns vatten så det räcker i två dagar om inte jag är här.
Vad tycker du?
Vad är det?
Du.
Du är den ende mannen på den här kontinenten som undrar vad jag tycker.
- Det borde räcka. - Tack för ödlorna.
Du har redan kontrollerat vapnen. Vi har mat och vatten. Vi klarar oss.
I väg med dig nu.
Om du stöter på några aboriginer, så lämnar du tillbaka honom. Hör du det?
Lova mig det.
Jag kan behöva nåt att ta på mig.
Han har det bättre bland sina egna.
Om du hittar nån billig klänning, så ta en röd. En röd eller rosa.
Men rött är min favoritfärg.
Jag är tillbaka om två dagar. Om inte...
- Du kommer tillbaka. - Absolut.
LANTHANDEL
Mycket ovanlig kalibrering.
Det tar ett tag att göra såna här.
Nej då. De kan ersättas med brittiska muskötkulor. Marston väntar inte.
Han är en mördare. Han blandar gift i mjölet för att döda aboriginer.
- Det är en grym och råbarkad... - Låt honom äta.
Han har lång väg framför sig.
Jag har kondenserad mjölk till babyn och köttkonserver till er och er kvinna.
- Hon är egentligen inte min kvinna... - Klaus, kom hit.
- Det här är min son. - Angenämt.
Jag vet vem ni är. Det var ni som hjälpte aboriginerna.
Är det där geväret som jag har hört talas om?
Du får titta på det om du vill.
- Vad tungt det är. - Man vänjer sig.
Jag gömde min häst i sänkan bakom huset. Kan du hämta den åt mig?
När du har hämtat hästen kan du sadla vår också.
- Allt det stod inte på efterlysningen. - Alla känner till dig.
Aboriginerna som kommer för att handla talar om "den andlige krigaren".
Jag har kallats för mycket, men aldrig det.
Hämta de andra.
Var har du fått tag i den här sadeln, unge man?
Gråt inte.
Pappa kommer snart hem.
Gråt inte. Såja, lille vän.
Snart kommer pappa.
Gråt inte.
Snart kommer pappa.
Gråt du. Vill du gråta? Gråt du bara.
Gråt bara, älskling. Gråt du.
Vi kan båda föra oväsen.
Såg du? Jag knäppte den med mitt förkläde.
Spring, era fega djävlar. Försvinn era ynkryggar.
Det här kommer att kännas.
Jag har magasinen klara när ni kommer tillbaka med barnet och kvinnan.
Men så länge...
Tack, men jag har inte mycket glädje av den.
Jag kan inte återgälda er vänlighet.
- Jag kan inte. - Ta det.
- Det är Marstons. - Ja, i så fall...
Ska ni inte stanna över natten ändå? Ni behöver vila.
Klaus borde vara tillbaka med hästarna nu.
Jag måste ge mig av nu.
In i huset. Nu!
Framsidan. Följ med mig, Oliver.
Titta i gränden.
- Vad händer? - Han är på framsidan.
Ut med er.
Vi har honom. Passa fönstren.
Övervåningen.
Gå runt på baksidan.
Helvete.
Han är slut. Hela huset rasar ihop.
Vänd er om.
Det där kan ingen överleva.
- Såg ni vart han tog vägen? - Det är becksvart.
- Han kan inte ha klarat sig. - Varför inte?
- Gå ner och titta. - Gå du. Jag stannar.
Ursäkta mig.
Jag ger upp.
Skjut inte.
Så där. Titta, jag har ingenting.
Du kanske vill prova lyckan med det där vapnet. Eller inte.
Jag trodde väl det.
Mamma!
Varför?
Ta dig en god titt.
Även om du dödar mig så är Marston ute efter dig.
Jag ska inte döda dig. Du ska tala om för Marston att jag är ute efter honom.
Försvinn!
Kom hit fort.
- Knacka för all del inte. - Quigley kommer.
- Han dödade Paddy och Oliver. - Han är ute efter er.
- Han kommer att ta oss allihop. - Håll käften.
Har en ensam man skrämt er allihop?
Brophy och Mitchell, ni följer med mig till passet.
Dobkin, du samlar alla män. Jag letar rätt på Ashley-Pitt.
Ta ut honom härifrån. Han blodar ner mattan.
Ingen fara.
Vad hände?
Indianerna kom.
Men Lilleman är oskadd.
Jag dödade indianerna men han mår bra, älskling.
Du går inte av för hackor, Cora.
Fick du någon orre?
Jag fick det näst bästa.
Den fanns inte i rött.
Det gör inget. Är den fin?
Den passar mig.
- Jag saknade dig. - Gjorde du?
Vem saknade du?
- Dig? - Inte han den andre?
Jag vill inte att du går.
Du är söt i den där klänningen.
Marston kommer att döda dig.
Hör du lillen, kissa ner henne nästa gång hon säger nåt sånt.
Du har all rätt att vara lycklig, Cora.
Jag kan inte övertala er, eller hur?
Jag ska se till att hon kommer i väg oskadd.
Tack så mycket.
Vet du vad? Jag förstår mig fortfarande inte på dig.
Bra. Det är fördelen med tokiga människor.
Vi ses aldrig mer, eller hur?
Du är vacker i morgonsolen.
Farväl.
Är allt klart?
Två män på framsidan och en där bak. Scotty står uppe på åsen.
Mannarna undrar om den som dödar Quigley kommer att få 200 pund i guld
som det står i efterlysningen.
Vem var det som frågade?
Cavanagh.
Sätt Cavanagh att bevaka framsidan.
Sätt på honom min rock och hatt.
- Det är Marston. Han är på baksidan. - Vad gör han?
Han tömmer revolvern. Han vill ha den nyladdad inför natten.
Håller han på att tappa greppet?
Kanske Scotty knäppte Quigley.
"Alla utom Marston har fri lejd före gryningen. Vänligen, Quigley."
Tror han att jag är dum? Det här betyder att han gör sitt drag under natten.
Då så. Ingen sover.
Ge hit de där.
Håll dig vaken.
- De är borta. - Vad?
- Tre män försvann under natten. - Varför lät du dem gå?
Var är han?
Han måste vara där uppe vid skrevan.
Så mycket för belöningen.
Den jäveln har bara väntat på att två idioter ska ställa sig i skottgluggen.
Okej.
Vi ska göra det han minst av allt väntar sig.
Kom igen.
Han har stuckit. Vi rider tillbaka.
Stick upp dit.
Jag är skadad. Jag ska inte göra nåt.
Kasta vapnet. Försiktigt.
Ställ dig upp.
Fan också.
Gå runt, jag täcker dig.
Den här klippan täcker mig.
Rör på dig, din fega jävel.
Gå närmare honom.
Nästa skott går rakt igenom dig. Hur modig är du?
Jag kommer fram.
Det är inte modigt, men det är klokt.
Jag fick honom! Jag har Quigley.
Jag har en present. Quigley - levande.
- Nätt och jämnt. - Bra jobbat, båda två.
Ser man på.
Trevligt att ni ville titta förbi.
Hur sa? Inget svar på tal?
Den store Quigley.
Var det den här ni var så rädda för?
Ta hit honom och ställ upp honom.
Stå upp.
Lossa på repen.
Lägg hans gevär på marken framför honom.
Kasta iväg det.
Gå och hämta min andra revolver.
Jag vet att ni hellre skulle ha ert gevär,
men jag har en mycket bättre idé, förstår ni.
Stoppa den i hans bälte.
Gör det nu.
Ni är ju inte bekant med Colts revolver. Det här får bli er första lektion.
Oroa er inte. Mr Dobkin och mr O'Flynn ska se till att det går rätt till.
Jag ska backa några steg.
Och så lite till vänster. Så ja.
Nu står ni mitt framför min gamla måltavla.
Somliga föds i fel århundrade.
Jag föddes nog på fel kontinent.
Förresten så är ni avskedad.
Det här är inte Dodge City.
Och ni är inte Bill Hickok.
Jag sa att jag aldrig haft nytta av den, inte att jag inte kunde hantera den.
Ingen vacker syn, precis. Det här verkar vara Quigley.
Ni har mycket att förklara. Inte för att jag tror att det hjälper.
Enligt en häktningsorder utfärdad av fredsdomare
anklagas ni för flera allvarliga brott, däribland mord...
Det vill säga, enligt pappret här har vi rätt att hänga er.
Jag tänker inte dingla i galgen.
Ni kan förstås bli skjuten på väg till rättegången.
I ett flyktförsök, naturligtvis.
Eller så dör ni här, i väpnat motstånd mot den brittiska armén.
Valet är...
- När går nästa båt? - Till Europa eller Amerika?
Amerika.
Då ska vi se.
EFTERLYSNING: MATTHEW QUIGLEY
Det går en båt till San Francisco i eftermiddag.
Hur var namnet?
Roy. Roy Cobb.
Hur många?
Två.
Jag har nåt att säga dig.
Jag har några saker jag vill säga dig med.
Minns du vad du ville att jag skulle säga innan vi älskade med varandra?
Vadå?
Subrip: TomTen
Översatt av Visiontext
SV